Această poveste și personajele sunt imaginare.
Nu trebuie considerată ca reprezentând persoane sau fapte reale.
"Paravanul chinezesc" Danglar prezintă Frumoasă ABBESSE
Veniți să mă vedeți în Casbah!
Ești nervos?
Pare un public dificil, domnule Danglard.
Mai curând aș intra în cușca leilor.
Trebuie să-i îmblânzești, sau te vor mânca de viu.
Ascunde-ți frica și-ți vor mânca din palmă.
E ușor de spus.
M-am născut la Sidi Bel Abbes în țara femeilor frumoase.
Mama mea a fost o prințesă
și tatăl meu a spus: "Caramba!"
Să nu-mi spui că mai bine te-ai întoarce acasă să pictezi.
Sunt sigur că ești un mare fluierar.
Când te-am auzit pe scara ta, am știu că pot să te folosesc.
- Adevărat, domnule Danglar? - Asta-ți spun.
- Veți fi în sală? - Nu-ți face griji. N-o să te pierd din ochi
Te-ai făcut foarte frumoasă.
Bună seara, alteță.
Du-te înainte, frumoasa mea, du-te!
Acolo e!
Aici se cântăresc iepele?
Ai putea să mă iei ca jocheu?
Ești prea greu, bătrâne. Ei sunt acolo.
Căpitane, țara e pregătită?
Ceea ce trebuie să spun, e ca lăncile au fost reintroduse în cavalerie.
Ce părere aveți despre acțiunile Căilor ferate rusești?
Fără speranță. Mujicii se plimba peste tot.
- Tu ce spui, Coudrier? - Am părăsit serviciul meu, "Pravane"!
Apropo, ați auzit din întâmplare ca Konakri a votat o subvenție?
Știu. Vom discuta mâine.
Sclavi!
Da, domnule Coudrier.
Adu-mi o narghilea, hașiș și buricul frumoasei Abbesse.
Paradisul lui Mahomed, dragul meu flăcău.
- Gelos, prietene? - Ca un tigru.
Bună seara, dragul meu prinț.
Vii să participi la grijile noastre?
Mi-ar place mult să am astfel de griji.
Să îndrăznesc să-i cer să-mi plătească chiria?
Plec la "Regina Albă". Cine mă iubește, mă urmează.
- Montmartre? E periculos. - Exact.
Unde-i Montmartre?
Acolo unde te-ai născut.
- Vino! - Ciudată idee.
Ne ducem să vedem midinetele!
Inspectore, peștele mare nu va veni acum aici.
Nu au încredere în mine.
Nici noi. Te supraveghem.
Ce viața! Dacă aș putea să vând și să mă retrag.
Scuzați-mă, Inspectore.
Domnul Danglard, ce onoare!
- Șterge-o! - Jos mâinile de pe marfa!
Aici e confortabil.
Ce doriți să serviți?
- Pentru mine numai șampanie. - Doamna vrea vin roșu.
Este în local.
- Vișinată pentru toată lumea. - Da, patroane.
Ce caută aici acești sclifosiți?
Caută senzații în cartierele sărace.
- E nostimă, fata aceea tânără. - Care?
Sunt sălbatici!
Nu numeau bunicile noastre, asta cancan, nu-i așa?
Nu, e "chahut".
Aici apar talente de la țară.
Ești întreprinzător. Ai face multe aici.
Cu o clientă ca asta? Ce crezi, Walter?
- Eu sunt asociatul tău. - Și un încasator de profit.
Uneori. Ideile au rolul lor.
Din păcate, nu-mi permit să le plătesc eu însumi.
- Asta va spune ceva? - Să dansăm.
Micul meu odor!
Nu vă lăsați înșelat de aparențe. "Regina Albă" e o afacere bună.
Doamnelor?
- Ce spui? - Să ne retrăim tinerețea!
Dar, doamnelor!
Îți place cancan-ul?
E mai bine decât să lucrez la spălătorie.
Arăți tulburată, frumoasă doamnă.
Deloc, dragul meu. Mă amuz enorm.
Valsați?
Valsezi cu altul?
Prietenul nostru Danglard se rătăcește din nou,
ceea ce înseamnă că frumoasa noastră nebună
va căuta consolarea în brațele lui Papa Walter.
Vino.
Nu-ți pasă de mine.
- El dansează așa de bine. - Eu dansez așa de prost?
E altceva, pentru că te iubesc.
Felicitări, ai primit o mână de aur.
Pentru ca să danseze așa, trebuie să fie un mare duce.
Sau un artist.
- Ți-ai fixat o întâlnire? - E destul!
Crezi ce vrei, Bidon,
dar puținii bani pe care-i am, i-am câștigat cinstit.
Sâmbăta ne vom duce în altă parte, Nini.
Nu arăți prea mulțumită.
Vii, dragă prietene?
Mă duc acasă la mine. Vii, Zizi?
Mi-ai pus răbdarea la încercare la sfârșit. Vino acasă cu mine.
Nu primesc ordine de la nimeni.
Dar, noi suntem întotdeauna la comanda ta.
Dragă prietene, vino. Vom găsi o trăsură ceva mai încolo.
Vă însoțesc.
- Nu ești supărat? - Bineînțeles că nu.
Ce ai văzut la fata aia?
Totul și nimic. Dansează ca o zeiță, asta-i tot.
Asta ai spus când m-ai cunoscut.
Dar nu-i voi spune niciodată. Nici nu-i știu numele.
- Adevărat? - Jur.
Să nu crezi că sunt geloasă.
O, nu, dimpotrivă.
Cel puțin admite că nici eu nu sunt gelos.
Ce vrea să însemne asta?
Nimic.
A, baronul Walter și ceilalți.
Zizi, dragă, e cu totul altceva.
Da?
Patroane, scoală-te, sunt inspectorii.
Ai o vizită, dragul meu?
Da, o mică întâlnire socială.
Tine.
Puteți plăti?
O secundă.
O picătură în ocean.
Trebuie să fie 500 ludovici în casă, la "Paravanul chinezesc".
Poate că e ceva înăuntru, aici.
Iată, tine.
E mult prea puțin.
Regret că trebuie să vă înmânez această citație
și să încep un inventar al bunurilor dvs.
Te arestează? Cu ce drept?
- Mai rău decât o arestare. - Ce ai făcut?
Prietenul nostru Baronul Walter nu mai garantează pentru pielea mea.
Și îl lași să facă asta?
A luat toate ipotecile mele. Nu pot să mă lupt cu această hârtie.
Asta-i tot necazul?
Trebuie să pun asta direct în mâinile persoanei căreia i se adresează.
Vulpoaico!
Acuma e în mâinile "persoanei căreia i se adresează".
Sarcina mea e terminată, trebuie să-mi las funcționarul să facă inventarul.
Generalul Boulanger vine deseori la mine.
Îi voi aminti de dumneata când va fi la putere.
Dragă, te lupți cu morile de vânt.
Nu există sfârșit la o asemenea bucata de hârtie.
- Ești nefericit? - Nu cu tine alături.
Dacă vrei, voi lăsa totul pentru tine.
Te poți imagina trăind într-un bordei cu apă proaspătă și iubire?
Nu am nevoie de multe.
În șemineu vom frige porcul mistreț pe care l-ai vânat.
Vom avea o bucătăreasă bătrâna
și o servitoare teribil de tânăra pentru menaj.
Sună ca o factură perfect echilibrată.
Acum îmbracă-te, dragă.
Da.
Dar Walter mi-o va plăti!
E într-adevăr cornul care s-a folosit în faimosul număr al lui Emilienne de Passy?
Da. Sună chiar ca însăși regina engleza.
L-am găsit pe strada Mouffetard.
Știu și eu sunt puțin artist în timpul meu liber.
Cânt, dansez.
Prietenii îmi spun "Casimir șarpele".
Îmi puteți da o șansă la "Paravanul chinezesc"?
Aș lăsa totul baltă într-o secundă. Priviți ce pot să fac.
Văd.
Dar "Paravanul chinezesc" e încă al meu?
Zizi, ajută-mă.
Ai o slujbă bună, Casimir. Păstreaz-o.
Teatrul nu-i o meserie.
Artă, publicul, aplauzele... toate sunt foarte frumoase,
dar ești mereu la discreția omului cu banii.
Îți frânge gâtul când îi place.
Mai strâns!
Sclavi... asta suntem.
Dacă aș avea un fiu, l-aș face funcționar public.
Orice care-ți asigura o pensie.
Poate, dar scena mi-e în sânge. Începând de acum, sunt omul dv.
Bine, biete Casimir, vei avea un viitor minunat în față.
Văd unele schimbări prin preajmă domnule, pot să vă spun.
Înainte toți clienții erau de-ai locului,
dar noaptea trecută am avut chiar un mare duce.
Un mare duce, adevărat?
Atenție! Va curge absintul.
A vrut șampanie, dar a primit absint ca oricare altul.
Mi-a dat chiar un ludovic bacșiș.
Numai "Regina Albă" nu se schimbă.
- Chelner. - Domnule?
Merci, domnule!
Cine-i băiatul cu care ai fost seara trecută?
Nu m-a amăgit cu un palat.
Mi-a cumpărat o bere, apoi am mers acasă.
- Bună ziua, Henriette. - Salut, fetelor.
- Ați fost la cumpărături? - Ce aveți înăuntru?
Vițel. Prietenul meu are un stomac delicat.
Mănâncă numai carne albă.
Acum șase luni ea și ea cara coșuri.
Unele pot să aibă noroc.
Dar ea nu s-a repezit la el. Mai întâi, a aflat totul despre el.
Ce s-a întâmplat seara trecută între tine și Paulo?
Ce anume?
- L-ai tratat îngrozitor. - Îl plac, dar e prea tânăr.
- Poți să-l vezi cu o familie? - Dar, e frumos.
Va fi mai frumos, când va fi patron.
Tânăr sau bătrân, îl iau pe primul care-mi iese în cale,
cu condiția să mă vă scoată de la spălătorie... prin mijloace respectabile.
- Acolo-i dansatorul tău din seara trecută. - Oh, Cerule!
- Ne urmărește. - Crezi?
Ești norocoasă.
E un dansator minunat.
Haide, vino.
Mi-a intrat o piatră în pantof.
Nu-i adevărat.
Am făcut-o pentru tine.
Ți-ar place să devii dansatoare, domnișoară?
- Oricine știe ce înseamnă asta. - E fata mea.
Sunt foarte interesat de ea, doamnă.
Fata mea e o fată cinstită.
Nu mă îndoiesc de asta. Cât câștigă lucrând pentru dv.?
Nu-i de vânzare.
Vreau să-i fac o meserie.
Ea are deja una. Ce fel de meserie?
Cea mai frumoasă dintre toate, dragă doamnă. Teatrul.
Dar acolo nu-i nimic ce pot să fac.
Te vom învăța.
Și nu-ți suge degetul.
Cu cât o veți plăti?
3 franci cât timp învață și 100 când va apare pe scenă.
O sută! Ce noroc.
O sută? Când va începe?
- Imediat, dacă vreți. - Trebuie să-și termine ziua.
Atunci o voi aștepta în seara asta.
Foarte bine, sunteți foarte amabil,
dar de unde să știu că sunteți serios?
Aicea e un avans, scumpa doamnă.
Păstrați-l acolo. Am ceva de spus.
Cum vă numiți și unde mă veți pune să dansez?
Mă numesc Danglard.
În prezent conduc "Paravanul chinezesc".
Și de mâine poate..., dar asta-i altă poveste.
Atunci, să vin după tine mai târziu?
La revedere.
Pliurile de pe bluza asta sunt o rușine.
Cum e pliul din fundul dv.?
Nu știi oamenii din teatru.
Trebuie să te culci cu ei sau nu ajungi nicăieri.
- Asta mă neliniștește. - Daca-aș fi în locul tău...
Am visat întotdeauna că Paulo să fie primul.
Mi-e teamă să nu par ridicolă cu Danglard.
Ai încă timp să iei o lecție înainte de astă seară.
Auzi la tine, tine!
- Nini? - Unde-i unchiul tău?
Doarme, sus.
Mica mea Nini, acum ești femeia mea.
Nu plânge, n-ai de ce.
Nu plâng. Sunt mulțumit.
Vino! Nu ai de ce să te temi.
Spune "ole" cu mai multă pasiune.
Unde suntem?
La Guibole, profesoara ta.
Asta-i cu adevărat pentru dans?
Ce credeai?
Bine, am crezut că trebuie să...
Nu mai e așa în zilele noastre. Ai rămas în urmă.
Mi-ai adus o elevă?
Mai mult. O idee.
Să vedem ideea ta. Vino la lumină, copilă.
- Nu sunt un animal ciudat. - Eu vorbesc aici!
Ce vrei să faci din ea?
Vei fii uimită.
Îți amintești triumful tău din cancan?
Asta-i ideea ta?
Da și nu numai pentru ea. Pentru toate fetele noastre și alți apropiați.
Ți-ai pierdut mințile.
Nu.
Imaginează-ți un șir de fete frumoase în costume, cu chipuri ca acesta.
Cancan-ul a murit. Ce poate ea să facă cu el acum?
De ce nu un menuet?
O să găsim un nume nou pentru el.
Acum se folosesc nume englezești.
Macadam, Macfarlan, Pickpocket, Lavatory.
Sărmanul bătrân cancan.
French Cancan.
Nu-i rău.
Singurul lucru e ca acești copii, nu vor fi capabili să facă asta.
Dumnezeule!
Numai tu poți să reînvii Cancan-ul, Guibole.
- Oh, oprește-te. - Sunt serios. Cântă, Oscar.
Tăceți! Nu pot să dorm cu toată larma asta!
Închide-ți chepengul, filistinule!
Ajută-mă să mă ridic.
Plecați.
Nu-i mai bine decât să speli rufe?
- Da, dar nu mă voi descurca. - Stai jos.
Jos labele.
Nu-i amuzant!
- E flexibilă. - Deci începi de mâine?
- Să fii aici la ora 8:00. - Da, doamnă.
Bună seara.
Bună seara micul meu Danglard.
Uite ce panglica frumoasă am găsit.
Cochetăria te va ruina.
Și tu vei fii totdeauna un prinț.
O cunoști?
Da, e Prunelle, regina Cancan-ului.
Încânta Parisul înainte de a te naște tu.
- Noapte bună, domnule Danglard. - Noapte bună, iubito.
Eram cu moralul la pământ
dar văzându-i săritura de-a lungul străzii a fost ca o revelație.
- Și știi ce le voi da în plus? - Nu.
Gustul unei persoane de jos, milionarilor. Aventura în confort.
Mese de grădină, cea mai bună șampanie, un mare număr din cei mai buni artiști.
Ce vis pentru burghezi să se poată amesteca cu midinetele
fără să se teamă de boli sau că vor fi înjunghiați.
Dar unde?
- Tocmai am cumpărat "Regina albă". - Cu ce?
Bine, cu datorii, rate și multe promisiuni.
Acolo nu-i lipsa de bani.
Trebuie numai să-i scoatem din buzunarele susținătorilor.
Pot să fac o sugestie?
Un mic cântec.
Vechii eroi erau lăudați de un cor.
Eroii noștri de azi nu sunt vrednici de acest lux?
Eu voi corul dv. Nostimă idee, nu-i așa?
- Casimir, sunt mulțumit cu tine. - Viață lungă împăratului!
Zizi, am adus un păcătos dornic să se căiască.
Scuză-mă, dar nu-ți pot oferi decât marginea patului.
Sunt pedepsit pentru propriile păcate.
Lola mi-a spus de ideea ta cu un "Paravan chinezesc" pentru mase.
High life pentru pungi modeste.
Iluzia de high life.
Societatea are nevoie de iluzioniști și de asta am decis să tratez cu tine.
Mai întâi, îți înapoiez mobila.
Nu, mai bine locuiesc la hotel.
În profesia mea,
o casă înseamnă familie și un astfel de lux nu-mi pot permite.
Cum dorești.
Vreau să clarific câteva puncte delicate din relațiile noastre.
Casimir, vrei să ne lași?
Nu vă veți bate?
Nu fii proastă.
Dragă prietene, după cum bine știi,
gestul meu nu a fost provocat de o criză de gelozie.
Nu sunt gelos.
Adrien, nu mă mai iubești?
Lola, te ador.
Existență precară a lumii moderne
nu ține decât la aparențe.
Atâta timp cât le vom respecta voi rămâne sprijinitorul dv.
Aparențele? Nu-mi pasă!
Fac ce vreau.
Tu, da pentru că-ți poți permite.
În viitor, când provoci resentimentele frumoasei noastre Abbesse,
ai grijă să nu se întâmple în public.
Sună ca un plan.
- Prusacii! - Nu-ți fie teamă, dragă doamnă. Sunt aici!
Bravo, baroane, o explozie magnifică.
- Au sosit cazacii! - Nu mai avem pace.
- Demolează "Regina albă". - Asta-i opera lui Danglard.
Un loc liniștit de întâlnire a servitoarelor
distrus pentru bârlogul de vicii al lui Danglard.
- Nu voi pune piciorul acolo. - E progresul, comandante.
- E suficient. - Încă o dată, numai pentru mine.
Nu exista protecție la dans. Nu o va admite niciodată.
- Ce spui? - Nimic.
Atunci o să plec. La revedere, d-le Danglard.
- La revedere doamna Guibole. - La revedere, domnișoară.
Spălătoria nu-i chiar așa de rea.
Prietena mea se grăbește. E ziua lor aglomerată la delicatese.
Pe cine să las să intre, cei doi domni sau fată?
Pe toți trei.
Mă tem că Walter are o întrunire administrativă.
- Și Lola? - E la aceeași întrunire.
Administrativă?
M-a rugat să-ți dau acest cec.
Am auzit că vinzi "Paravanul chinezesc". De ce?
Ca să plătesc prima rată la "Regina albă".
- E asta pentru vârsta ta? - Walter e partenerul meu.
Dacă eșuează, mă va angaja curier la una din băncile lui.
Ai mai dansat?
Nu, dar am fost prima la clasa mea de gimnastică.
Să o încercam.
Întoarce-te aici, mâine. Îmbrăcată în pantaloni.
Următorul.
Am pozat pentru artiști.
"Ispita Sfântului Anton"
Bun, ăsta-s eu!
Să vedem ce știi să faci.
- Nu e dotată. - Ce faceți cu cei respinși?
Ai nevoie de mai mulți lucrători la mână?
E o idee. Prefer să facă ore suplimentare.
Probabil nu.
Adu-ne punch.
Punch?
Ai nevoie să te încălzești, marele meu Coco?
- Cred că s-a rupt. - Relaxează-te. Nu s-a rupt.
A făcut șpagatul.
Pe poziții, fetelor.
Repede! Repede!
Stai cuminte, Adrien.
Să mergem mai bine la Comedia Franceza.
Horace, rochia și haina doamnei. Și să fie gata trăsura.
Vino, ajută-ne!
Doamnelor, ocupați-vă pozițiile.
Ești mulțumit?
Ești încă rigidă. Relaxează-te.
Acum că te-ai încălzit, hai să faci diagonală.
Draga prietena.
Nu vorbi, nu te mișca.
Am o durere teribilă de cap.
Vroiam numai să-ți spun că am aranjat să vizităm noua clădire cu Danglard.
Rochia mea, repede! Repede!
- Și durerea de cap? - Ce durere de cap?
Ce-ar fi să-i spuneți "Palatul frumoasei Abbesse"?
- Admirabilă idee. - Foarte original.
- Ce crezi? - Nimic.
Tu, ipocritule!
Sugerez "Palatul Cancan".
Ajunge!
Aicea nu-i circ. Se muncește.
Doamnelor și domnilor, clădirea se va numi "Moulin Rouge".
La "Moulin Rouge" toată lumea va bea vin roșu până va exploda.
Nu, va bea șampanie!
Te iubesc, Nini.
Și eu, dragă.
Am făcut progrese mari, știi?
Daca-ar depinde de mine, d-ul Danglard ar putea începe spectacolul acum.
- Nu rămâi? - Nu pot.
O oficialitate de la guvern vine să vadă cum arata "Moulin Rouge".
Toate vor merge acolo. Așa că nu pot rata asta.
Așteaptă un ministru.
Un ministru la "Moulin Rouge"?
Nimic nu mă surprinde în Republică.
Ce furtișaguri!
Un ministru!
D-ul Danglard regreta că nu v-a primit personal.
Este ocupat până peste cap.
Salut, Nini.
Ce escadrilă!
Ne iau pâinea de la gură.
Atenție pe unde mergeți, d-le ministru!
- Foarte onorat, d-le ministru. - Ce mai faci, Gustave?
Ești un protector al artelor frumoase, Walter?
Pot să v-o prezint pe Lola de Castro de la Puente y de Extremadura?
Onorat, doamnă. Admir mult coregrafia dv.
Mulțumesc, d-le ministru. Ador complimentele.
Te-am văzut undeva, înainte.
Aicea a fost, doamnă, când asta era "Regina albă".
Și de ce ai venit aici?
Dansez French Cancan.
- Danglard te-a angajat? - Da, doamnă.
Doamnă, nu în fața ministrului.
Mulțumesc că ai venit, Gustave.
La revedere, domnule.
- A înnebunit. - Ce vrei să-i faci?
Stăpânește-te!
Așa... Nu o voi mai revedea. Nu-i știi numele! Ipocritule!
Lola!
Vrei să dansezi cancan? Să vedem!
Lasă-mă! Lasă-mă!
Îmi place impulsivitatea ta, dar în acest loc?
Ar fi trebuit s-o pedepsești pe fata aceea.
- Ăsta nu-i rolul meu. - Nu înțeleg.
Taci! Dați-mi sărurile.
- Mă duc să caut un doctor. - Dar, grăbiți-vă.
Nu a murit?
Patronul a ridicat fusta fetei tale.
Doare?
Bravo, ești un mic soldat viteaz.
Hei, asta-i soția mea!
Soția ta? Unde te-ai căsătorit? La un colț de stradă?
Am să te pălmuiesc, prostule!
Aveți grijă de el.
- Ea va plăti pentru asta! - Piciorul tău!
Lasă-mă să mă duc!
Nini, așa deci!
Te-am prevenit, fără scandal.
Dacă iubita dv doamna a schilodit-o pe Nini, va sparg falca.
Numărul următor, domnilor. "Fluturi și Violete."
Și noi?
- Scuzați-mă, domnule. - Nu face nimic.
Îmi plac luptele corp-la-corp.
Este într-adevăr absurd.
Să punem capăt la asta.
Nini, e suficient.
Și tu, Lola.
E suficient!
Trebuie să vă amintesc că trebuia să fie o întâlnire amicală.
O adunare de familie.
Cu toții aparținem aceleiași familii, familiei Moulin Rouge.
Nu reîncepeți!
Ești mulțumit?
Ce s-a întâmplat?
Iubitul fetei l-a împins pe Danglard în groapă.
Nu-i adevărat!
Vino cu mine. Lăsa-ți-mă să trec.
- Un minut. - Nu am făcut nimic.
- Ia-l. - Asta-i justiția?
- Nu a făcut nimic. - Calmează-te sau te vom aresta și pe tine.
- Ce-i asta? - O amintire de la mama mea.
- Și asta? - De la bunica mea.
Repede, doctore, pe aici!
- Sunt fericit că ești bine. - Lasă-mă!
- Scuză-mă. - Nu vreau să te mai văd!
Sunteți o rudă? Felicitări.
O fractură frumoasă. 40 de zile de imobilitate.
Cartierul și-a regăsit liniștea.
Ca în zilele "Reginei albe".
Danglard nu și-a spus ultimul cuvânt.
Nu-și va găsi un alt susținător.
Steaua lui e în declin.
Ce faci aici?
Ah, d-le Daglard mă bucur că sunteți mai bine.
- Tocmai vroiam să vă vorbesc. - Te ascult.
Scuzați-mă, dar ultima scadență pentru "Regina albă" e nerezolvată.
- Am fost la spital. - Afacerile sunt afaceri.
Am obligații enorme.
- La pescuit! - Nu, față de familia mea.
Băiatul merge la politehnica și fața la conservator.
Am fost forțat să accept o ofertă mult mai tentanta.
De la cine?
Mi s-a cerut să țin secret.
Atunci, niciunul din noi nu mai are ce să facă aici.
Complimente.
Iat-o pe Madame Prunelle.
Aduni resturi?
Vei ieși cu bine din asta. Ești un prinț.
Împrumută-mi un ludovic.
Pot să văd aia?
Cunosc parfumul. Pot s-o iau?
- Cu plăcere. - Mersi.
Condițiile tale?
Niciun cancan și totul cum a fost înainte.
Un preț prea ridicat. Mijloacele mele nu-mi permit o astfel de nebunie.
Tu, bădărane!
D-le Danglard, pot să vă vorbesc?
- Desigur. - Confidențial.
Mă scuzi?
Suntem foarte stânjeniți.
Nu am fost niciodată într-o situație așa de neplăcută.
Un client așa de vechi și prieten...
Trebuie să eliberez camera.
Domnul arata foarte supărat.
Are încurcături cu banii.
Arata ca și cum ar fi fost la un priveghi.
- La revedere. - Am timp din belșug.
Când pot să iau bagajele, d-le Danglard?
Le poți lua când dorești.
Fruntea sus, prieteni.
Sunt sigură, trebuie că a fost un priveghi.
Ce-i cu toate astea despre bagaj? Pleci?
Când ești o stea mare,
descoperi că directorii de hotel suferă de o penibilă lipsa de cultură.
Nu v-ați plătit camera?
Nu pot ascunde nimic de tine.
Gata, mergi acum.
Ne-au aruncat afară, patroane. Unde vom merge?
E plin de poduri peste Sena.
- Așteptați-ne la Guibole. - Crezi?
Ce dramă. Materialul triumfa asupra spiritului.
Daca-aș fi fost poet, aș fi scris un poem intitulat:
"Solilogiul celor fără de adăpost."
Încă nu ai plecat?
Mai bine ai pleca. Trebuie să împachetez.
Ce e?
Chelner, niște șampanie.
- Ce se petrece cu tine? - Nu vorbesc cu dumneata, d-le.
Din cea mai bună.
- Fata proastă. - Îți interzic să râzi.
Nu m-am gândit niciodată că voi face dragoste
și voi bea șampanie într-un hotel șic.
Dacă cineva mi-ar fi spus că mă voi îndrăgosti de o mică spălătoreasă
și că mă voi simți ca un rege când ar fi trebuit să mă simt cel mai disperat,
aș fi fost și eu destul de surprins.
Puțină șampanie?
Înainte de a fi Danglard, ce ai fost?
Am ghicit. Chelner într-o cafenea.
Pardon. Un degustător.
Lola, Lola, am așteptat doi ani acest moment.
Acum doi ani... chiar în urmă cu câteva zile...
nu doream nimic. Tu nici nu existai.
Dar atunci totul a fost din ură?
Și disperare.
- Bună ziua, Titi. - Bună ziua, Therese.
- Poftă bună. - Poftă bună.
- Renunță. - Eu voi lua aia.
Dejunul!
Îmi pare rău, dar e tot ce am putut obține.
Bun lucru că ți-ai păstrat slujba la bufet.
D-le Danglard. Doamna Guibole.
- Delicios. - De nemâncat!
-"Când pelicanul..." - Lasă asta!
Nuna ziua, Paulo. Soarele e bun?
E bun pentru că te-am găsit.
Actul 3, Scena 4: Intrarea răzbunătorului.
Mi-ai zdrobit inima...
Nu vă bateți joc de mine.
Nu-mi bat joc de tine. Ai sosit tocmai bine.
Nu știu cum să-mi fac ieșirea.
Fereastra? Urăsc înălțimile.
Un revolver? Prea zgomotos.
Gazul? Deconectat.
Mă vei scuză.
Am ajuns aici!
Foarte inteligent.
- Faceți-mi plăcerea și, stați liniștiți! - Continuă. Îmi faci o favoare.
Ești prea laș s-o faci singur.
E adevărat.
Nu contați pe mine.
Atunci îmi voi termina dejunul.
Unde-i Nini?
Mănâncă la mama ei.
Mă duc acolo.
Dacă vrei.
Nu, nu mă voi duce. O cunosc pe Nini.
Ești puternic acum pentru că ești la pământ.
Dar încearcă să te școli pentru că îți voi aține calea.
Și dv doamnelor spune-ți lui Nini ca oricând și oriunde dorește,
o voi aștepta.
- Ce bruta! - Este furios.
La ce te aștepți după 2 luni de închisoare?
- Crezi că avea un cuțit? - Nini ar trebui să fie atentă.
O va părăsi.
Lăsați-mă să ascult.
Nu-i o voce frumoasă?
Sigur nu ți-e frică să mergi pe afară singură?
Glumești?
- Știi că Paolo nu e foarte fericit. - Nici eu.
Nu lua din nou Camembert.
La revedere, mamă.
Therese.
Ai luat Camembert?
Unde dispare?
- Nici măcar nu-mi place Camember-ul. - Nici mie.
O să vă bat pe toate!
- Am venit pentru bluza mea. - Nu e gata.
- Oh, ce m-am speriat. - De mine?
- Oh, nu. - De altcineva?
- Nu. - Ce faceți aici?
V-am așteptat.
M-am decis să vă aștept toată viața.
- Aici? - Oriunde.
Ce frumoși trandafiri!
E așa banal, să aduci trandafiri unei tinere fete
dar ceea ce vreau să vă spun e așa de important,
mi-a fost teamă că nu pot să spun deodată,
așa că am adus trandafirii...
Ca să spargeți ghiață.
Dar acum că v-am văzut, vreau să apuc taurul de coarne
și să vă vorbesc serios.
Trebuie să mă duc la cursul de dans sau Guibole mă va certă.
Am să-i explic. Doamna Guibole pare o femeie bună.
E un loc foarte frumos acolo sus, vreți să mergem?
- Îl cunoașteți? - Da.
Permiteți-mi să-mi imaginez că sunt un băiat din cartier care
are prima întâlnire cu o fată din cartier.
E așa frumos aici. Pot să mă așez?
Ce politicos sunteți.
Prea politicos pentru un băiat de cartier?
Este așa o mare prăpastie între noi?
Kilometri. D-le Print, ascultați-mă.
Lăsați-mă să spun mai întâi ceva foarte important.
Nu am mai iubit până acum și nu voi mai iubi, din nou.
Sunteți iubirea vieții mele.
Încă un lucru.
Cereți-mi orice doriți.
Aș putea face mult pentru dv.
Vreți să fiți prințesa țării mele?
Nu e prea bogată, dar e frumoasă.
Fără fier sau cărbune. Numai oi, tutun și trandafiri.
Ne vom căsători în capitală. Arhiepiscopul Alexi ne va binecuvânta.
Arhiepiscopul?
Dacă preferați să rămâneți aici, vă voi face regina Parisului.
Vă voi acoperi de bijuterii și vă voi construi un palat.
D-le sunteți blând, frumos și bogat.
Toate calitățile.
Mi-aș dori să vă pot iubi
și pentru asta nu mi-ar trebui un arhiepiscop sau un palat.
Dar nu o pot face.
E micul brutar?
El e?
Da, el e.
Nu poți fi dansatoare și soția brutarului,
dar poți fii prințesă și dansatoare.
Nu vreau să fiu dansatoare.
Și lecția la care te grăbeai să ajungi?
Nu mai exista lecții de dans și nici "Moulin Rouge".
Frumoasă Abbesse a cumpărat terenul.
Lucrurile se pot aranja.
Terenul e foarte scump.
Dacă e vorba de bani, e al dvs.
Nu pot. M-aș disprețui.
Nini, nu mă faceți să sufăr.
Viața mea se joacă în acest moment.
Viața dvs? Glumiți cu mine.
Așa par?
Nu. Și asta mă dezolează.
Viața nu-i așa de simplă cum se crede.
Au început să lucreze din nou. Suntem terminați.
Se pare că un prinț a cumpărat terenul
și i-a dat lui Danglard tot ce a avut nevoie pentru "Moulin Rouge".
Totul pentru dragostea unei dansatoare.
Ah, dragostea...
Un adevărat cântec al străzii.
- Am nevoie de un pian. - Atunci, ia-l.
Folosește mai puțin tremoloul
și fulgeră în jur cu acei ochi frumoși.
- Trebuie să repetăm. - Fă-o. Tu vii cu mine.
Nu realizați, doamnă.
Cea mai mică întrerupere sau zgomot și inspirația mea s-a dus.
- Clasa de dans. - Imediat.
Nu înțelegeți artiștii.
Ei bine, Nini, ce aștepți?
Mă dor picioarele.
- Ea e aici? - E aici, în fiecare zi, ca și mine.
Și ai încredere în ea?
Toți îndrăgostiții ai suspiciuni. Încerc să mi le ascund.
Ți-a spus că-l iubește pe Paulo?
Da.
Nu ai remarcat nimic între ea și Danglard?
Numai intimitatea existenta între artiști.
Ești orb, prietene. Să vedem dacă ești și surd.
- Nini, vino aici. - Vin dacă vreau.
Nu întrerupe lucrul, Lola.
Intenționez să întrerupt și altceva în afară de lucru.
Patroane, repede, repede!
Ce doriți?
Mai întâi, să te felicit.
Pentru o debutantă te-ai descurcat bine.
Pentru asta ați venit?
Nu și o știi bine.
Poate că e mai bine așa.
Intenționam de mult timp să vă spun, Alexandre.
Dar nu știam cum.
Sunt o fată rea.
Și dv sunteți așa de gentil, nu suport să vă rănesc.
Atunci e adevărat?
Da, e adevărat.
Sunt amanta lui și sunt mândră de asta.
- Haide, micuțo. - Dă-mi pace, Oscar!
Bine, bine.
Sunt dezolată, dar operația a fost necesară.
Dragă doamnă, pot să vă cer un alt mare serviciu?
Șterge-o!
Franceza ta s-a ameliorat, micul meu.
Încă două sau trei aventuri ca asta și vei fii un parizian adevărat!
Ai ceva să-mi spui?
Da, că ești regina scorpiilor și ai un loc în spectacolul meu.
Sărmanul meu. Spectacolul tău!
S-a terminat.
Domnișoarelor, îmbrăcați-vă!
Prințule Alex, când vei fi liber, amintește-ți de mine.
Ce ți-a făcut ea?
Ediție specială! Prințul Alexandre se zbate între viață și moarte!
- Alt străin. - Nu putem fără ei.
Bietul Alexandre.
- Este extrem de supărător. - Într-adevăr.
Lăsați-mă să-mi termin povestea.
După ce a cusut-o, chirurgul și-a dat seama că a pierdut monoclul.
Și știți unde? L-a cusut înăuntrul bietei mele mame.
Taci!
Nu e timpul pentru glume. Nu suntem la "Regina albă".
Fac glume unde și când vreau. Odată ce am părăsit biroul...
Da știu: "Paravanul". Dar ești un simbol al clasei noastre.
Aparențele, scumpul meu sunt singurele care ne pot salva.
Asta se numește ipocrizie.
- Admit asta. - Ești sinistru.
Desigur. Bietul Alexandre.
Ah, da. Alexandre, un individ remarcabil.
- O avere considerabilă. - Un viitor rege.
- Un gentleman adevărat. - Descendent din Mahomet Ali.
V-ați terminat numărul jelitorilor?
Când mă gândesc că eu am făcut asta! Mi-e silă de mine!
- Draga prietena! - Ce inima sensibilă!
Mica noastră ceartă nu-i decât vanitate. Nimic altceva, vânt.
După tot ce-am făcut, poate nu crezi asta,
dar, cu toate astea, trebuie s-o spun.
Dacă asta se rezolvă, voi fi alături de tine.
I-o datorez lui Alexandre.
Și tu, Nini, voi fi fericită să te am prietenă.
Îți doresc să fii fericită cu Danglard.
Fericită? Nu voi mai putea fi fericită.
Nu fii supărată pe mine.
Când sunt furioasă, nu știu ce fac.
Nu sunt supărată pe dv.
Cine poate să reziste la spectacolul nașterii unei prietenii?
Danglard, să uităm disputele. Dacă ai nevoie de un asociat, sunt omul dv.
Ce ți s-a întâmplat? Ai devenit statuie?
Dacă înțeleg bine, continuăm cu "Moulin Rouge"?
Miracolele nu încetează niciodată. Barjelin a înțeles.
Cred în miracole, dar nu în chirurgi.
Presupunem că Alexandre moare.
Tatăl lui, regele, moștenește "Moulin Rouge".
Îl va face cadou arhiepiscopului, care-l transformă în mănăstire
și se va trage cortină pentru cancan.
Dacă aș fi Danglard, aș încerca să recuperez titlul de proprietate a terenului.
Și aș știi cui i l-aș da.
Gândește-te la prietenii tăi, Nini.
Nu contați pe mine.
E un caz banal.
Cei mai buni chirurgii nu sunt interesați. E salvat!
Rănitul o cere pe domnișoara Nini.
- Doare? - Nu.
Am fost tot timpul neîndemânatic.
Eu nu numai că am fost neîndemânatică, am fost...
Ce?
Nimic.
Permiteți-mi să fiu mai puțin modest decât dv.
Ce credeți de mica mea demonstrație? Nu a fost rea?
Alex, sunteți mult mai bun decât noi toți.
Nu mai bun, nu mai rău. Doar diferit.
Animalele din junglă se cuplează în familia lor.
Ele nu se amestecă. Asta se pedepsește cu moartea.
Mi-am băgat nasul unde nu trebuia, dar am supraviețuit. Am fost norocos.
Ce bine vorbiți!
Vreți să-mi faceți un mare cadou, Nini?
Un cadou? Eu?
Înainte de a pleca, dați-mi o amintire falsă a Parisului.
Dați-mi pentru o seară iluzia că sunt camaradul de la școala comunala
care va scoate pentru prima dată
și căruia îi permiteți să vă iubească
în tăcere.
Mai târziu, când voi fi bătrân,
voi uimi generațiile mai tinere cu minunata mea poveste de iubire de la Paris.
- Și unde vă veți duce? - Peste tot.
- Frumos, nu? - Da.
La revedere, Alex. Mă veți uita, veți vedea.
- E o poveste de tinerețe. - Da, bunico.
Nu glumiți.
De când am părăsit spălătoria mă simt ca și cum am îmbătrânit cu 10 ani.
Suntem veterani ai acelei faimoase companii numită "Moulin Rouge".
Ne putem sărută înainte de a ne despărți?
Că între veterani.
La revedere, Alex.
Încă un cuvânt.
Mă duc acasă să fac o meserie dificilă.
Tatăl meu e în vârstă și într-o zi,
eu care sunt incapabil să-mi gestionez micile mele probleme,
va trebui să rezolv problemele a milioane de țărani.
Tutun, oi și trandafiri.
Vă cer să-mi acceptați singura inima pe care încă v-o pot oferi.
E prea frumos. Nu voi îndrăzni să-o port niciodată.
Simple pietre.
Te vei obișnui cu ea.
Ah, era să uit. Cred că veți găsi utilă această hârtie.
Titlul de proprietate pentru "Moulin Rouge".
Am pus numele lui Danglard... pentru ca să fie mai simplu.
Bună seara, Paolo.
Lasă-mă să trec!
Nu poți să spui că te-am plictisit de când am ieșit de la pușcărie.
Prunelle e beată moartă.
Și eu. Ne-am înecat necazurile amândoi.
Sărmana bătrâna.
Ai uitat tot despre mine și brutărie?
Unchiul meu s-a retras și voi fi patron.
Duminicile vom putea ieși și să ne facem vacante la țară.
Desigur.
Vom avea copii.
Desigur, am putea fi fericiți împreună,
dar nu mai sunt aceeași Nini, bietul meu Paulo.
Ești așa cum ești, îmi ajunge.
Dar atenție, după ce vei debuta, va fi altă poveste.
Nu-mi doresc o soție care se dăruiește la mii de persoane în fiecare seară.
Regret Polo, dar am ales.
Vei sfârși ca Prunelle când Danglard nu va mai avea nevoie de tine.
- Nu mă va părăsi niciodată. - Gândește-te!
Chiar din momentul în care, vei apărea în public mă vei pierde.
Amede!
Grăbește-te! Vreau s-o văd pe Nini dansând.
- De ce nu pe Papă? - El nu dansează.
Trebuie să fi înnebunit ca să plătim să vedem desuurile lui Nini.
- Ea e cea care l-a împușcat pe prinț? - Idiotule!
O persoană care se sinucide se împușcă ea însăși!
- Tatăl lui e rege. - Nu se spune rege în țara lui, ci tar.
Are un iubit pușcăriaș.
Putem vedea vărsare de sânge în seara asta.
Atunci hai să plecăm. Nu-mi plac dramele.
Stelele nu au drame, numai scandaluri.
Cu atât mai bine. Mă predau.
- Ne ducem s-o vedem pe Nini? - Nu putem să rămânem afară.
Mi-au murdărit costumul. Trebuie refăcut.
Nu contează. Puneți-l!
Solo-ul de vioară îmi distruge numărul. Vioara sau eu. Alegeți!
Plecați de aici!
Copper s-a prăbușit la bursa din New York! Suntem ruinați.
Ce fac cu acel covor? Trebuia pus pe jos încă de acum o oră.
- Ne-ați spus să cumpărăm. - E greșeala dvs.
Sunt tutorele dvs?
Dați-mi o mâna de ajutor cu acel covor.
- Ar fi mai bine să fie un succes. - Ai băgat mulți bani în afacere?
Calmați-vă, "Moulin Rouge" ne va aduce mai mulți bani decât lui Danglard.
Mulțumesc pentru ovații, dar așteptați să vedeți spectacolul pentru a aplauda.
Văd în sala pe câțiva care poartă uniforma marinei ruse.
Presupun că sunt de pe Prince Orlof, care e ancorat acum în portul Brest.
Și am plăcerea să le spun acestor bravi marinari,
ca Împărăteasa Ecaterina, a tuturor rușilor,
pentru a sărbători alianța franco-rusă...
a venit în seara asta să teaca în revistă trupele de la "Moulin Rouge"
așa că mă mobilizat trupele noastre în onoarea ei.
Caterina a murit de un aproape secol, veți spune,
dar noi aici la "Moulin Rouge" nu dăm nicio importanță unor astfel de detalii.
Trăiască împărăteasa!
Casimir, du-te s-o prezinți pe Esther.
Bine, patroane.
Ține minte, fiecare bărbat din sala trebuie să creadă vei cânta numai pentru el.
Ai înțeles? Acum du-te.
Du-te și stai la ușă!
Vă place?
Acum vă invităm să respirați
parfumul unei floricele de pe străzile din Montmartre.
Noua noastră stea: Esther Georges!
- Du-te și anunță-l pe Roberto. - Iar?
Lucrez la un cimitir. Ar fi trebuit să fiu obișnuit cu lacrimile!
Și acum, marele Roberto, faimosul fluierar.
Sufletul unui poet, fluieratul unei mierle!
Îți datorez asta ție. Nu te voi părăsi niciodată.
Du-te acum, vrăbiuța mea.
Nu vă jenați de mine!
Deschide ușa, Nini.
Îți ordon să deschizi ușa.
- Faceți cancan-ul fără mine. - Trebuie să ne încadrăm în timp!
- Unde-i Nini? - Nu vrea să danseze.
E nebună? Va distruge totul.
- Îmi pare rău. - Du-te și caută-l pa Casimir.
- Ce se întâmpla? - Nini ne-a abandonat.
Ai înșelat-o cu Esther?
Ar trebui să-ți fie rușine. O fată frumoasă ca Nini?
- Îmi vine să te pălmuiesc! - Nu începe din nou!
E totul gata pentru cancan?
Nu, distrează-i cu orchestră.
Trebuie să renunțăm la numărul de dans.
Asta nu, niciodată! Vei lua locul lui Nini.
Ești nebun? Cu mutra asta?
Ce-i cu ea?
Îl știam din timpurile vechi.
Știi "chahut"-ul, nu French cancan-ul.
E o mare diferență. Totuși, poți umple un gol.
Doamnelor și domnilor câteva minute de răbdare în așteptarea French Cancan-ului.
Pentru eliberarea podelei, cei care trebuie să se mute pot veni să stea pe scenă.
Maestrul Oscar ne va distra cu un potpuriu din succesele actuale.
Mă duc să văd ce se întâmpla.
- Nu va dansa. A înțeles, în final. - Ce păcat!
Sunt mama lui Nini!
Nini, ești teribilă!
- Ce se întâmpla? - Iată, doamnă!
Se încăpățânează din nou.
Deschide, Nini.
Aici e mama ta!
Mai bine m-ai pălmui.
Încetează să fii deplorabilă.
Ai auzit?
Rămân cu o condiție.
Îl vreau pe Danglard numai pentru mine.
Vrei să mă pui într-o colivie ca pe un canar?
Te-am avertizat, ca asta nu va dura mult.
Numai după câteva săptămâni nu m-ai putea suporta.
Îl vrei pe Danglard omul de teatru
sau pe Danglard care poartă papuci? Nu i-am purtat niciodată și nu o voi face!
Îți voi da câteva sfaturi bune.
Dacă vrei un amant, Alexandre perfect.
Dacă vrei un soț, căsătorește-te cu Paulo.
Alege între bijuterii și palate sau o retragere fericită lângă un cămin,
cu onoare și demnitate. Eu nu-ți pot da toate astea!
Arăt ca Prințul Fermecat? Un singur lucru mă interesează...
Să creez.
Și ce am creat? Pe tine!
Pe ea!
Au fost și altele înainte. Vor veni și altele, crede-mă!
În final, crezi că merită ceea ce dorim noi doi?
Tot ce contează e ce doresc ei. Suntem în serviciul publicului.
Știi ce mă doare să te văd plecând?
Că se alege praful de tot ce m-am îngrijit!
Dar trupa va pierde un membru bun.
Am crezut că ești una dintre noi. Dacă nu, pleacă!
Aliniați-vă pentru cadril, fetelor.
Lola, pregătește-te.
O secundă, voi veni.
Ia-ți locul pentru cancan.
Costumul tău!
Nu le va pasă dacă mă voi sinucide pentru Nini.
Ah, crezi?
- Ce s-a întâmplat? - Totul e în regulă.
- Patroane, ce faci cu prezentarea? - Tu o vei face.
Eu? Dar Nini nu e gata.
Va fi. Du-te!
Doamnelor și domnilor, French Cancan!
Vreți să stați jos?
Grăbește-te!
Nu ați văzut până acum un fund?
Am o idee. Mâine mă voi căsători cu tine.
- E timpul să punem un sfârșit la toate? - Poate e un început.
Bursa va avea încredere în soțul unei împărătese.
Vreți să vă dați la o parte?
Stați în drum.
- Tot mai vrei să pleci? - Ce ți-a venit?
Ți-ar place să urci pe scenă, domnișoară?
Oh, da!